De antika dockorna...
Smyckeskrinet...!
Vad tänkte du göra med det här?
-Ingenting. -Du tänkte behålla det.
-Sole då...! -Det får du inte tro.
-Jag tog inte hit resväskan. -Vad gör den här då?
När jag kom hem till moster Paula...
Vad då?
Det hade jag aldrig trott.
Att stjäla mosters få värdesaker när hon ännu inte var i jorden. Skäms!
Raimunda, gå inte!
-Vi måste köpa en ny frys. -Kan du inte laga den i förrådet?
Den fungerar inte.
Motorn går i alla fall.
-Jag har sagt att ingen får gå in där. -Jag skulle hämta en hammare.
-Har någon mer varit där? -Det tror jag inte.
-Du sa att du gjort dig kvitt honom. -Jag har inte kunnat.
Tror du jag gillar att ha honom där?
Gör dig i ordning, om en halvtimme börjar folk komma.
Paula!
Har du inte klätt på dig än?
-Jag är inte på festhumör. -Inte jag heller, men det är jobb.
Var inte en sån latmask. Jag ska hjälpa dig, gumman.
Vad är det?
Jag kan inte glömma det när han ligger kvar där.
Fortsätter du så, blir vi båda tokiga.
Du vet inte hur det känns att döda sin pappa.
Paco var inte din pappa.
Ljug inte mer för mig. Jag vet att du gör det för min skull, men ljug inte.
Jag ljuger inte. Han erkände dig som sin dotter-
-men han var inte din biologiska far.
-Då talade han alltså sanning? -Ja.
Men det rättfärdigar inte det han gjorde.
Jag lovar att berätta allt en annan gång.
Men nu måste vi göra oss i ordning.
Vem var min pappa?
-En från byn. -Känner jag honom?
Han är död.
Jag lovar att berätta allt.
-Jag lovar. -Jag tänker ta dig på orden.
-Två mojitos. -Här kommer de!
Vad vill du ha, raring? Två till?
Det är redan lime i, det är perfekt.
-Vi behöver fler glas. -Jag hinner inte med.
Visst är Paula fin?
-Här. -Tack.
Vad gott! Jag ska inte ha mer, de är kanon!
Med din urringning och mina mojitos kan vi bli rika.
Vi borde ha öppet på kvällen och sätta lite sprätt på de här trista kvarteren.
Huvudsaken är att de blir nöjda i kväll.
-Kryp ner, så ingen ser dig! -Jag vill se Raimunda och Paula.
-Häromdagen såg jag bara fötterna. -Men vilket liv du ställde till!
Är det där restaurangen?
Jag visste inte att den gick så bra!
Det förtjänar hon. Hon har gått igenom så mycket.
-Stanna i bilen. Och låt ingen se dig! -Här är det ingen som ser mig.
Vad gör du här? Vad glad jag blir!
Jag tänkte ge dig mosters saker. Har du fest?
De har spelat in en film här och jag har lagat mat åt dem.
Du hade inte behövt besvära dig.
Jag skulle aldrig ha behållit några av mosters saker.
Jag vet, förlåt mig. Du vet hur jag är, jag exploderar.
Hej, moster.
-Vill du ha något? -Nej.
Långt i fjärran ser jag ljusen där de skimrar över staden
dit jag nu ska återvända
-Minns du? -Det är klart jag gör.
-Jag har inte hört dig sjunga på länge. -Jag har aldrig hört henne sjunga.
-Är det sant? -Ja, det är sant.
-Skulle du vilja göra det? -Ja, såklart!
Det är inte sant.
-Var ska jag sitta? -Här.
Tysta! Sitt ner, hon ska sjunga för oss!
God afton.
Jag vill tacka för det arbete som ni har gett oss de här veckorna.
Tack så hjärtligt!
Jag har inte sjungit på länge, men i kväll är det dags.
Jag är rädd att återvända
Jag är rädd för mitt förflutna
som nu kommer mig till mötes
Mormor lärde mamma den här sången.
Rädd för natten och för sömnen
som är fylld av alla minnen
jag är fjättrad vid min dröm
Men den som flyr sina minnen
måste ju någon gång hejda sin flykt
Och trots att glömskan, som med tiden allt förintar
har tagit död på min gamla illusion
bär jag inom mig an anspråkslös förhoppning
som är min enda lycka och mitt hjärtas skatt
På nytt
Mina tinningars silver
och pannan som fårats visar åren som flytt
Förstå
att ett liv är så flyktigt
att två decennier är intet som i feber jag vandrar
med blicken i dunklet och ropar ditt namn
Min själ
hänger fast vid ett minne så ljuvt att jag gråter
och sörjer på nytt
-Autos Amigo. -Hej. Jag så annonsen och...
Jag vill hyra en skåpbil.
-Vilken typ, och för hur länge? -Den billigaste, och bara för en dag.
-Får jag tala med Raimunda? -Det är jag.
Emilio sa att ni kunde visa mig restaurangen. Jag heter Carlos.
Ja... Ni borde ha ringt tidigare. Nu är det en granne som har tagit över den.
Det sa Emilio inget om.
Han har sin taktik.
Får jag tala med den som tagit över?
Hon är tyvärr ledig i dag. Ring Emilio, han kan förklara allt.
Tack då.
Hej då.
-Hallå? -Emilio? Det är Raimunda.
Hej! Har spekulanten varit där?
Ja, fast han verkar skum. Jag tror att han vill ha den som täckmantel.
För droger eller en bordell... När jag sa att stället gick dåligt, blev han glad.
Varför i hela friden sa du så?
Jag har tänkt ringa dig i flera dagar. Jag hoppas du förstår.
Jag vet att man inte gör så, men...
Jag har tagit över restaurangen.
-Vad menar du? -Jag ska förklara allt.
Nu har du verkligen gått för långt.
Du svek mitt förtroende.
Det är ingen ursäkt, men jag var helt desperat.
-Nu när Paco har stuckit... -Har Paco lämnat dig?
Ja. Vi hade ett fruktansvärt gräl. Jag tror inte han kommer tillbaka.
Han stack samma dag som du åkte till Barcelona.
Hur mår du?
Jag är hysterisk. Griper efter halmstrån.
Vi får försöka lösa det här.
Jag ska skicka dig pengar för hyran, men ge mig ett par dagar.
-Hallå? -Raimunda?
-Vem är det? -Agustina.
Jag är i Madrid. Jag skulle vilja träffa dig.
I dag går det inte.
-I morgon? -Jag är upptagen hela veckan.
Vad synd. Jag är på sjukhuset.
-Vad är det? -Jag har cancer.
Jag fick veta det igår. Jag måste få träffa dig.
Var är du? Jag åker genast.
Jag är på Centralsjukhuset. Gud välsigne dig, Raimunda.
Gå upp, du. Ge den här till moster.
-Hej. -Vad gör du här?
Sole!
-Är det mamma som ropar? -Sole!
-Vad är det? -Jag lämnar Paula här.
Jag måste till sjukhuset. Agustina har cancer.
Den stackaren!
Paula ger dig moster Paulas väska.
Jag går några ärenden och sen kommer jag.
Hälsa Agustina. Säg att du har träffat mig.
Får jag komma in nu?
Javisst.
Hur mår du, gumman?
De har sytt ihop mig igen. Jag visste att det var illa.
Ge inte upp hoppet.
Vilka fina blommor.
Du hade inte behövt besvära dig.
Raimunda...
-Jag måste be dig om en tjänst. -Vadsomhelst.
Stäng dörren.
Dra fram en stol.
Jag har inte långt kvar.
Men jag vill inte dö utan att veta vad som hänt mamma.
Men vad kan jag göra?
Du kan tala om för mig ifall hon lever eller är död.
-Hur ska jag veta det? -Fråga din mamma.
Min mamma? Hon är ju död.
Men hon kom tillbaka och skötte om din moster tills hon dog.
Det vet hela byn.
Fråga efter min mamma, om hon visar sig för er.
-Det är allt jag begär. -Det där är ju vansinne.
-Har du sett henne med egna ögon? -Nej.
-Ändå bor du mittemot. -Jag tror att hon undvek mig.
Men jag har hört din moster tala med henne.
Om jag får veta något, så talar jag om det.
Men jag tvivlar på det.
Du är skyldig mig det. Jag begär inget annat.
Jag måste gå nu.
Vänta lite, min syster ville träffa dig.
-En annan dag, nu har jag bråttom. -Hon vill ha dig med i tv.
Hon arbetar ju med "Var du än är". De vill överraska henne-
-och kom att tänka på dig eftersom ni sjöng ihop som barn.
Det räcker till tre, fyra program med intervjuer, musik och sånger-
-från igår, från idag och från alla tider.
Säg åt henne att jag inte gillar tv.
Det ska jag göra, men glöm inte det jag sa.
Ryskan älskar visst tv.
Jag vet inte om hon förstår, men hon är fast.
Det är någonting med skräp-tv. När jag väl börjat titta, kan jag inte sluta.
Jag mår sämre och sämre, men ändå sitter jag kvar. Det är som en drog.
Jag kan inte titta på kvällarna, för sen kan jag inte sova.
-Tycker du om dockor? -Ja, de här är som ur en skräckfilm.
De är väldigt gamla. Din mamma lekte med dem när hon väntade dig.
Varför bodde inte mamma hos dig?
Vi hade ont om pengar. Din morfar for till Venezuela för att arbeta.
Sole stannade hos mig och din mamma flyttade till moster Paula.
-Vad har hon berättat för dig? -Hon vill inte prata om den tiden.
-Kommer ni bra överens? -Det går bättre nu.
-Ibland är hon så ohyfsad. -Hon har häftigt temperament.
-Hur kom ni överens? -Som liten var hon min ögonsten.
Men när hon blev tonåring...
Av något skäl som jag inte visste...
...drog hon sig undan från mig...
...tills jag förlorade henne helt.
Din mamma älskade mig inte.
Det gör ont, när en dotter inte älskar sin mor.
Så därför, nu när det bara är ni två-
-måste du älska henne mycket och visa henne det.
Varför går du igen, mormor?
Jag kände mig så ensam.
God middag.
Jag behöver åtta meter klädlina i plast, och packtejp.
-Hur mycket tejp? -Fyra, fem rullar.
Fem rullar.
En...två...
-Och en hacka och en spade. -Javisst.
-Hur är det, Raimunda? -Jag är utled.
-Hur mår Agustina? -Hon är skvatt galen.
-Vad är det med dig? -Ingenting.
Hämta lite vatten, raring.
Kan hon sova över här?
-Var ska jag lägga henne? -I gästrummet.
Paco kommer i kväll för att prata.
-Jag vill vara ensam med honom. -Som du vill.
Du får sova över här i natt.
Då går jag. Jag har en jobbig natt framför mig.
Hej.
-Jag behöver din hjälp. -Kan vi ta det i morgon?
-Nej, men jag betalar som alla andra. -Nej, älskling, du får rabatt.
-Men jag trodde inte du gillade mutta. -Det gör jag inte!
Om vi inte ska mumsa murra, vad är det då du vill?
Jag förklarar på vägen. Nu måste vi få in frysen i bilen och köra iväg den.
-Vi rår inte med den själva! -Vi ber grannarna om hjälp.
Och ta på dig något bekvämt, så du inte ser ut att explodera.
-Det är en kant här! -Den kommer att tippa.
-Den tippar! -Nej då.
Ställ den rakt...
-Upp med den! -Ett, två, tre!
Kom igen!
Nu är den på plats.
-Djävla skit. -Gjorde du illa dig?
Vad ska jag med mjälten till?
-Vart ska vi? -Till Júcar-floden.
-Var ligger den? -180 kilometer härifrån.
Det tar ju hela natten att köra fram och tillbaka!
-Jag betalar dig per timme. -För sällskapet?
För att följa med till floden, gräva ner frysen och inte ställa frågor.
Jag uppskattar ditt förtroende, men mitt liv är ganska komplicerat!
Jag har inget jobb, inga papper och måste fnaska. Du kunde ha frågat!
-Jag frågar nu. Hur mycket? -Du borde ha frågat först!
Okej då... Ge mig kvällarna.
-Vilka kvällar? -Det baren ger på en månad.
Jag behåller förtjänsten, och du köper spriten.
Då säger vi så. Men inte ett ord till någon.
-Nej, nu är jag ju din medbrottsling. -Jag har faktiskt inte dödat någon.
-Berätta inget. -Jag hade inte tänkt det heller.
Flytta på dig. Ge mig den där.
-Så där! -Herregud!
-Jag orkar inte mer, jag är helt slut. -Vila, du. Jag fyller igen den.
Vad gör du här?
-Kan vi prata? -Jag har mycket att göra.
Kom in.
-Hur är det? -Likadant.
Har du fått reda på något? Om det jag frågade dig.
Jag trodde inte du menade allvar.
Får jag sätta mig?
Raimunda...
Visa lite medkänsla.
Javisst, men prata inte dumheter!
Jag vill bara veta om hon lever eller är död!
Jag förstår att vinden og cancern fått dig att tappa huvudet-
-men du får inte krångla till våra liv också. Vi har nog som det är.
Samma dag som dina föräldrar dog i eldsvådan, försvann min mamma.
-Tycker du inte att det är märkligt? -Det är bara ett sammanträffande.
Din mamma gav sig av på morgonen och det var inte första gången.
Du vet själv att din mormor uppfostrat dig, eftersom hon aldrig var hemma!
Mamma gick iväg på morgonen, men det var för att träffa din far i stugan.
-Det är lögn! Ingen såg henne. -Nej, såklart.
Det såg hon förstås till.
Raimunda... Min mamma hade ett förhållande med din pappa.
Vad säger du!
-Mamma hade aldrig tillåtit det! -Det var därför hon flyttade till Paula.
Det var för att moster inte var frisk. Hon lämnade aldrig pappa!
Det vet du inte, för du var inte där! Du pratade knappt med din mamma.
Hon sa ofta själv att du behandlade henne som skit!
Jag har hört många saker.
En gång hörde jag ett gräl mellan våra mammor.
Din mamma sa att hon gav bort din pappa. Hon struntade i honom.
Han hade fötts för att plåga de kvinnor som älskade honom.
Vad är det du vill säga?
Att dina föräldrars död och min mammas försvinnande hänger ihop.
Varför har du inte gått till polisen?
De frågar så mycket. Vi borde tvätta vår smutsiga byk själva.
Det är därför jag inte vill vara med i tv heller.
Det här måste du och jag reda ut.
Jag måste gå och jobba.
Tänk på det jag sagt.
Hur är det med Paco?
Vad? Han mår fint.
-Borde vi ringa moster först? -Hon går aldrig ut.
-Vi borde förvarna henne. -Varför det?
Det är oartigt att bara dyka upp hos folk, även om det är ens syster.
-Vad du månar om Sole helt plötsligt. -Det handlar om uppfostran.
-Jag är så jävla trött på er båda två! -Du är så vulgär...!
-Vad har du där, Raimunda? -Mat åt oss tre.
-Det behövdes inte! -Varför gapar du så? Är du döv?
-Ja, jag är döv! -Stendöv. Jag vill att du klipper mig.
Varför ringde du inte? Jag har en kund.
Det gör inget, jag har ingen brådska. Vi måste prata.
-Om vad då? -Mosters hus.
-Får jag titta på tv? -Ja, gå du.
Vi måste ordna alla papper.
-Mormor? -Här är jag.
-Inte ett ljud, mamma är här. -Jag hörde henne.
Var är ryskan?
-Vem är det? -En som hjälper mig.
Jag berättade att Borja kan bli relegerad.
Han skar sönder däcken för prästen. Hon lämnade mig mitt i hårtvätten.
-Hon måste väl gå ut. -Hon försvann som ett skott.
Jag tar över. Hon lider av klaustrofobi.
-Ibland måste hon gå ut. -Just en snygg hjälp! Får hon betalt?
Nej, hon får mat och husrum här.
-Hon har fått mammas kläder. -Ta inte hand om folk du inte känner.
Hon är för snäll. Se på ryskan bara. Hon lever rena lyxlivet här.
Hur gick det med Paco?
Dåligt. Han kom och hämtade sina kläder.
Jag tror han bor ihop med någon, men det struntar jag i.
-Varför sa du ingenting om ryskan? -Jag tänkte väl inte på det.
Det är ju Agustina!
-God middag, Agustina. -God middag.
Genom din syster vet vi att er mamma var ensamstående.
Ja, min mamma var...hippie.
Agustina!
-Hon gifte sig aldrig. -Hon utövade alltså fri kärlek.
Hon hade en väninna som dog samma dag som hon själv försvann.
-Hur dog väninnan? -I en eldsvåda.
I min by inträffar många bränder på grund av östanvinden.
Agustina talar om den vackra byn Alcanfor de las Infantas.
Enligt statistiken har byn det största antalet sinnessjuka per invånare.
Kan din mamma ha haft någon psykisk störning?
Nej, nej, nej...
Mamma var hippie. När hon mådde dåligt, gav hon sig av från byn.
-Tills hon en dag inte kom hem igen. -Ja, det är nästan fyra år sedan.
Vi vill höra om väninnan som dog-
-samma dag som din mamma försvann. Berätta.
Vad då?
Vi vill att du berättar om kvinnan som dog i branden.
-Det går rykten... -Jag tror inte på rykten.
Du berättade något för vår redaktör.
Något kopplade kvinnan och hennes man till din mammas försvinnande.
Det där...
...vill jag inte tala om. Det var bara gissningar.
-Men du kom hit för att prata om det. -Ja, men jag har ändrat mig.
HON TROR INTE SIN SYSTER
Du verkar lite nervös.
Agustina är nämligen också här för att berätta att hon är dödligt sjuk.
Eller hur? -Agustina har cancer.
Du har cancer. Men var inte nervös, du är bland vänner.
En applåd för Agustina!
Agustina bär på en önskan - att åka till en klinik i Houston.
Men för att få det, måste du sjunga ut.
Du har ett avtal med den här kanalen.
Agustina!
Agustina sökte upp mig på restaurangen.
Hon tror att mamma går igen och vill att vi frågar om hennes mamma.
Hon säger också att hennes mamma hade ihop det med pappa.
Vet du något om det här?
Nej.
Jo, mamma berättade det efter att...
-Efter vad då? -Efter att hon fått veta det.
Se på mig.
Är det något mer jag borde veta?
Massor.
Men om jag berättar, blir du irriterad eller tror inte på mig.
Jag lovar att tro på dig och inte bli irriterad.
Mamma har gått igen hela tiden.
-För vem då? -Sätt dig.
Hon var hos moster tills hon dog.
Det var hon som ropade på Agustina och öppnade dörren.
Hon la fram pengarna till brödet...
-Gjorde du allt det där? -Ja.
-Har Agustina berättat det där? -Där ser du, du tror mig inte.
Agustina är tokig!
Sist vi hälsade på moster, sa du själv att det var otroligt-
-att hon kunde klara sig, virrig och halvblind som hon var. Minns du inte?
Jo, men vad menar du?
Att moster inte var ensam.
Vem tror du bakade rånen och la dem i varsin Tupperware-ask åt oss?
Vem tror du såg till att grannarna inte la beslag på mosters värdesaker?
Förstår du nu?
-Har du sett henne? -Ja.
Är det händelsevis hon som är ryskan?
Ja.
Var är hon?
Där inne.
Mamma... Vad gör du där?
Var inte du död?
Jag kom tillbaka för att be dig om förlåtelse.
Jag visste inget, hjärtat. Jag kunde aldrig ana det.
Kom, Paula.
Raimunda!
Min lilla flicka! Min flicka...
Nu är det värsta över. Hon har sett mig, och hon stötte inte bort mig.
Nej.
-Kom du för att be om förlåtelse? -Och för att vara med dig.
-Tänker du förklara allt någon gång? -Ja.
Och då hoppas jag att du förstår mig, och att du också förlåter mig.
Mamma...
-Jag måste prata med henne. -Vi kan väl gå tillbaka?
-Nu? -Javisst.
-Jag har så ofta drömt om det här. -Jag också.
-Jag vet inte var jag ska börja. -Du är väl inget spöke?
-Du är inte död? -Nej då, gumman.
Vilken lättnad.
Jag hade ändå kommit tillbaka för att be om förlåtelse för att jag inget såg.
Jag var blind. Jag fick veta det samma dag som branden.
-Hade du verkligen lämnat pappa? -Ja.
Jag stod inte ut med hans otrohet.
Samma eftermiddag som branden ringde du och pratade med moster.
Du frågade förstås inte efter mig.
Jag blev arg, och sa att du var hjärtlös.
När jag fortsatte svära över dig-
-tog din moster dig i försvar...
...och berättade allt.
Att din far hade förgripit sig på dig...
...att du blivit gravid...
...och att Paula är din dotter, och din syster.
Jag kunde inte tro det.
Hur kunde något så vidrigt ske, inför mina ögon, utan att jag märkte något?
Då förstod jag allt.
Jag förstod din tystnad och att du dragit dig undan.
Jag förstod varför din far for till Venezuela.
Han stod inte ut med skammen över vad han gjort.
Jag förstod varför du, sedan du gift dig med Paco-
-flyttade till Madrid och inte ville ha med oss att göra.
Jag hatade dig för att du inget märkte.
Med all rätt, flickan min.
När jag fick veta det blev jag alldeles rasande!
Jag ville klösa ögonen ur honom!
Jag hittade honom där han låg och sov med Agustinas mamma.
De såg mig aldrig. Jag satte eld på stugan.
Det blåste den dagen, och snart hade lågorna förtärt allt.
De hann inte vakna.
Askan som ligger i din grav, tillhör den Agustinas mamma?
Ja.
Efteråt...irrade jag omkring på landsbygden i flera dagar.
Jag höll mig gömd, som ett djur.
Jag tänkte överlämna mig, men först gick jag för att se hur Paula mådde.
Hon var så dålig.
När hon såg mig, blev hon inte alls förvånad.
Jag kom från det förflutna, som hon levde i.
Hon tog emot mig som om jag nyss gått ut.
Tradegin fick henne att tappa förståndet helt.
Jag kunde inte lämna henne ensam.
Jag stannade och tog hand om henne...tills hon dog.
I byn tror de att du är ett spöke.
Det är fördelen med vidskepliga byar. Det var lättare att hålla skenet uppe-
-än att tala om sanningen. Jag trodde jag skulle bli anhållen.
Jag kunde inte tro att ingen skulle göra efterforskningar eller straffa mig.
Fast hela den här tiden...
...har jag levt i en riktig skärseld.
Så sant som det är sagt.
Vi borde inte komma dit i dagsljus.
Vi kan väl åka förbi floden? Jag har inte sett den på så länge.
-Den är sig inte lik. Den har torkat. -Hur vet du det?
Det är torka i hela Spanien. Har du inte hört?
Vi brukade ha picknick här. Minns du, Raimunda?
-Det var mer vatten då. -Jag sa ju att den torkat.
-Ska vi äta någonting? -Inte jag.
-Jag tänker ta en munk. -Jag också.
Det här var din pappas älsklingsplats.
-Pacos? -Ja.
Det var det enda han saknade - floden.
Jag är glad att han får vila här.
Nu är det tomt!
Om Paula var i livet och kunde se oss nu...
...alla tillsammans... Vad glad hon skulle vara!
-Har du alltid haft så stora bröst? -Ja, ända sen jag var liten.
Jag hade för mig att de var mindre. Du har väl inte gjort något?
Vad skulle det vara? Så du pratar!
-Var det du som cyklade? -Ja.
Det är bra för blodtrycket och hjärtat.
-Vad sa moster Paula om det? -Hon vred sig av skratt.
Hej så länge.
-Kan det vara moster Paula? -Börja inte.
Jag ska se efter vem det är. Göm mammas tallrik och bestick.
-Vem är det? -Agustina.
-Vi sitter och äter middag. -Förlåt att jag stör.
-Kom in. -Tack.
God kväll.
-Sätt dig. -Tack.
Jag vill be om ursäkt för programmet.
Du borde inte ha gått dit. Det var fel.
Jag vet. Det är ingen ursäkt-
-men de erbjöd mig att åka till Houston, där de kan bota allt.
Men jag kunde inte göra det. Jag dör hellre i mitt eget hem-
-men med frid i sinnet och utan att skämmas.
-Mamma, jag går upp. -Gå, du.
-Vill du ha middag? -Nej tack.
Ni tänker visst sälja huset?
Vi hade tänkt det, men när man väl är här... Det är så många minnen.
Det är bäst jag går.
-Du kan väl stanna ett tag? -Jag måste gå och få min spruta.
De har sagt åt mig att lära mig att göra det själv, men der är så otäckt.
Hur kan din syster låta dig bo ensam så här?
Tala inte om henne. Efter det som hände på tv, pratar hon inte med mig.
Hon är jättearg. Men jag är ännu argare.
-Med all rätt. -Jag är så avundsjuk på er.
Ni håller ihop.
Irene!
-Vad jag har längtat efter dig. -Här är jag.
Jag har hört vad som hänt. Jag kan tänka mig hur ensam du känner dig.
-Om bara Paula var här... -Jag är här för att ta hand om dig.
Du lämnade dörren öppen. Ingen fara, jag har stängt den.
-Har du varit hos sköterskan? -Nej, jag är så trött.
I morgon kommer du att ha för ont. Har du medicinerna och sprutan?
-Jag köpte allt i Madrid. -Bra. Jag ska ge dig sprutan.
I den här sängen föddes jag.
Här sov min mamma. Och här höll vi vaka för din syster Paula.
Jag vet. Jag är så tacksam.
Vi måste prata, Irene.
Om vad du vill. Men säg inte till någon att jag är här.
Oroa dig inte.
Tack för att du inte pratade om mig på tv.
Det där rör bara oss.
Du har så rätt. Det angår ingen annan.
Mamma, det är jag! Öppna!
Vad gör du här? Kom in.
Jag saknade dig. Stannar du här?
Ja, tills det är över. Agustina är mycket sjuk.
Efter det jag gjorde mot hennes mor, kan jag åtminstone vårda henne.
Jag har så mycket att berätta. Du vet inget om Paco.
Jag vill gärna höra allt, men gå nu.
Vi kommer att ses varje dag. Vi ska klara det här tillsammans.
Jag behöver dig, mamma.
Hur har jag klarat mig utan dig?
Säg inte så, Raimunda, för då börjar jag gråta.
Och spöken gråter inte.